www.titulky.com
Matrix
Reloaded
Tak zejtra.
Panebože!
Jsem tu.
Už tam budeme.
Jste si tím jistý?
Říkal jsem, že to vyjde.
Já jen... Je tam velká aktivita Sentinelů.
- Linku. - Ano pane?
Vzhledem k situaci tak docela nechápu proč ses nechal převelet na mou loď.
Nicméně pokud tu chceš zůstat, chtěl bych tě požádat o jednu věc...
O co, pane?
Abys mi věřil.
Ano, pane, budu.
Tedy, věřím, pane.
- Doufám. Připrav se na vysílání. - Ano, pane.
Pořád nemůžeš spát?
Chceš si promluvit?
Mám jen špatné sny...
Jestli máš z něčeho strach... - Jen si přeju...
abych věděl, co se ode mě očekává. Toť vše.
- Chtěl bych to vědět. - Ona se ozve, neboj.
- Neo! - Už jsme připraveni?
Už máme zpoždění.
Tyhle obrázky jsme obdrželi z Osirisu. Stroje kopou.
- Jsou napovrchu přímo nad Sionem. - Mama...
- Vyhnou se naší obraně. - Jak rychle postupují?
- Zhruba 100m/h. - Sakra!
- Jak jsou hluboko? - Téměř 2000 metrů.
- A co ty obrázky z Osirisu? - Nemůžou být pravé.
- Můžou být. - Co?
- To není možné! - Znamenalo by to, že je tam čtvrt milionu Sentinelů.
- Přesně tak! - To není možné! - Proč ne?
- Sentinel za každého muže, ženu a dítě v Sionu. Tak přesně stroje uvažují.
- Morpheusi, jsme rádi, že jsi tu. - Niobi!
Omlouváme se, ale je teď složité nalézt bezpečné vysílání.
- Stroje zabírají nejlepší kanály. - Téměř všechny zabraly.
Pokud má Niobi pravdu, za 72 hodin jich bude o 250 tisíc víc.
- Co s tím budeme dělat? - Budeme dělat, co nám nařídil Lock.
- Evakukovat vysílání a vrátit se do Sionu. - Kapitán má plán, jak zastavit 250 tisíc Sentinelů?
Strategie se připravuje.
To zajisté.
- Co se děje? - Nevím.
Pokračovat podle rozkazu, ale potřebuji pomoc.
Někteří věří tomu, čemu já, někteří ne. Ti, kteří věří vědí, že jsme u konce bitev.
Brzy se naplní proroctví. Než se tak ale stane...
musíme mluvit s vědmou.
Když se vrátíme doplnit zásoby, do 36 hodin se můžeme vrátit. Ještě než se stroje dostanou do téhle hloubky.
Víš o co nás žádáš?
Žádám, abychom tu nechali jednu loď v případě, že by nás chtěla vědma kontaktovat.
Chceš, aby někdo z nás porušil přímý rozkaz. - Přesně tak.
Všichni víme, proč jsme tu, ale všichni máme stejný názor na velení.
Co když se vrátíš do Sionu a velitel tě zatkne?
To neudělá.
Morpheusi, ty ses vůbec nezměnil.
Udělám to, abych viděl, co s tebou Deadbolt udělá.
Máš 36 hodin.
- Hledám Nea. - Nikoho takovýho neznám.
Něco pro něj mám... dárek. Osvobodil mě.
Jak myslíš, teď vystřel.
- Kdo to byl? - Jak víte že tam někdo byl? - Tohle vám posílá.
Řekl, že jste ho osvobodil.
Je všechno v pořádku?
Setkání skončilo, odejděte. Jdou sem agenti. - Agenti?
Jděte.
- Zdravíčko. - To je on... anomálie...pokračujeme?...ano!...je jen člověk
Vylepšení.
- Šlo to dle očekávání. - Ano.
- Stejné jako předtím. - Ne tak úplně.
- Co se tam stalo Linku? - Úplně odnikut se tam objevili agenti.
Pak se změnil kód. Tohle šifrování jsem ještě neviděl.
- Je Neo v pořádku? - Jasně, měli byste ho vidět.
Kde je?
Zase si hraje na Supermana.
Kde jsi?
Loď Nebuchadnezzar žádá o povolení vstupu branou 3.
Řídící centrum Sionu, snižte rychlost a počkejte.
Rozumím.
Řícící centrum Sionu, Nebuchadnezzar žádá o povolení.
Otevřete mu.
- Nebuchadnezzar, máte povolení, brána 3, depo 7. - Rozumím.
Vítejte doma.
Všude dobře, doma nejlíp.
Počkejte na uzavření brány 3.
- Nebuchadnezzar přistál v depu 7. - Rozumím.
- Kapitáne Mifune. - Kapitáne Morpheusi. - Máte mě eskortovat do vězení?
- Mám tu udržet mír. - Velitel Lock nařídil...
- Mhhm... - ...by rád, abyste za ním přišel.
- Linku! - Pane...
- Ať je loď co nejdřív připravená. - Rozumím.
- Co je mezi nimi? - Morpheusem a Lockem?
- Niobi. - Kapitán Niobi?
- Chodila s Morpheusem.. teď je s Lockem. - Co se stalo?
- Morpheus mluvil s vědmou a všechno se pak změnilo. - Ano, to ona dokáže.
Neo!
- Ale ne. - Jak nás vždycky najde?
- Nemá nic jinýho na práci? - Víš co se říká, když někomu zachráníš život.
Já mu život nezachránil.
- Ahoj Neo! Trinity, Linku... - Ahoj.
- Jsem tak rád, že jsi tu! - Díky.
- Můžu ti to vzít? - Ne, unesu to.
- Trinity? - Ne, díky.
- Vezmeš to? - Jasně, Linku.
Příští rok už budu moct být člen posádky. Přemýšlel jsem a rozodl se.
- Budu hádat. - Chci být na Nebuchadnezzaru.
Vím, že Morpehus nebere novu posádku, teda kromě tebe, Linku...
Čím víc o tom ale přemýšlím, tím víc mám pocit, že to tak má být.
- Osud. Jsem tu kvůli tobě, Neo. - Tys našel mě, ne já tebe.
- Vím, ale dostals mě ven, zachránil. - Zachránil ses sám.
- Morpheusi. - Veliteli Locku.
- Dávám vám možnost vysvětlit své akce. - Nevěděl jsem, že mé akce vyžadují nějaké vysvětlení.
- Měl jste přímý rozkaz vrátit se do Sionu. - To jsem udělal.
- Ale nechal jste tam jednu loď. - Zůstal bych já, ale musel jsem doplnit zásoby.
- Takže připouštíte porušení svých povinností. - Musíme být přítomni v Matrixu...
kdyby nás chtěla kontaktovat vědma. - Mě ty blbosti nezajímají!
Kašlu na vědmu, proroctví nebo mesiáše. Jde mi jen o zastavení armády strojů...
a k tomu potřebuju, aby mí vojáci poslouchali rozkazy!
- Je jen jeden způsob, jak zachránit město. - Jak?
- Neo. - Sakra, Morphee. Ne všichni věří čemu ty.
Po nikom to ani nechci.
Dneska bude shromáždění. Všichni o tom mluví a bojí se. Nikdo si nepamatuje, že by tu bylo najednou tolik lodí.
Něco se děje, že ano? Něco velkýho... - Hele!
Nesmíme o ničem mluvit tak se neptej.
Sakra. Konečně doma.
- Navrhnu radě, aby tě zbavila povinností. - K tomu jistě máte právo.
Kdyby bylo na mě, už by ses na loď ani nepodíval!
Jsem potom rád, že to na vás není.
- Radní Hamanne. - Veliteli... Kapitáne. - Radní.
Mám promluvit při shromáždění v chrámu.
Koluje hodně řečí. Musíme sdělit, co se opravdu děje.
Samozřejmě radní.
Neměli bychom ale říct úplně všechno. Aby nevypukla panika.
Pravda, paniku si nikdo nepřeje.
Co byste navrhl vy, kapitáne?
Pravdu. Nikdo nebude panikařit, protože se není čeho bát. Armáda nikdy nedosáhne bran Sionu.
- Proč jste si tak jistý? - Kvůli tomu, co jsme viděli.
Protože za posledních 6 měsíců jsme osvobodili víc myslí než za posledních 6 let. Ten útok je čirým zoufalstvím.
Věřím, že bude brzy proroctví naplněno a válka skončí.
- V to doufám, kapitáne. - Není to otázka naděje.
Je to jen otázka času.
A jsme tu. Brzo se uvidíme, doufejme že ne tak moc. Jdeme, chlapče.
Mají něco na práci.
- Myslelas na to co já? - Že je ten výtah hrozně pomalej?
- Jak dlouho budou doplňovat zásoby? - 24, možná 30 hodin.
- Neo, prosím, mám syna Jacoba na Gnosisu. Dej na něj pozor. - Budu se snažit.
- Na Icarusu mám dceru... - Ne, počkej!
- V pořádku, potřebují tě. - Já potřebuju tebe.
- Vím. Máme čas.
- Kdepak je moje kočička?. - Strejda Link!
Jste tak veliký. Měli byste nosit mě.
- Ne! - Zkusíme to spolu, jo?
- Jo. - Raz, dva, tři...
Tak pojďte děcka, musíme jít.
- Jsem ráda, že jsi doma Linku. - To já také.
- Opatrně s ní. - O mě nemusíš mít starosti. Spíš o něj.
- Tak ven, šup! - Ahoj.
- Proč o mě? - Ostatní jsou doma třikrát víc než ty na Nebuchadnezzaru.
- Zee, už toho nech! - Nechám toho, až budeš operátor na jiné lodi.
- To nemůžu. - Proč?
- Ty víš proč. - Kdyby Dozer věděl, jak se budu cítit, nepožádal by tě.
Možná. Ale už jsem to slíbil a to nemůžu porušit.
- To není fér. - Níkdo neříkal, že to bude. Myslíš, že si Cas myslí, že je fér, že já tu jsem...
a Dozer ne?
Na té lodi jsem ztratila dva bratry, Linku. Bojím se jí.
- Bojím se, že mi tě vezme. - To se nestane!
- Jak si můžeš být jistý? - Kvůli Morpheusovi, kvůli tomu, co řekl.
- Řekl mi, že to brzy skončí. - Linku, Morpheus je blázen.
Nepochybuju, ale Tank i Dozer mu věřili a řeknu ti...
sledovat, co dělá Neo, začínám věřit také.
Dej si pozor, Linku.
Prosím dej si pozor.
- Už je shromáždění? - Úvodní motlitba radního Hamanna.
Dnes uctíme památku mužů a žen. Jsou to naši vojáci, manželé a manželky, bratři a sestry...
naše děti. Vzpomeňme na ty, jež jsme zratili a děkujme těm, jež stojí vedle nás.
Chci, aby motlitbu uzavřel někdo další.
Někdo, kdo už dlouho nemluvil, ale kdo nám chce říct něco, co chceme všichni slyšet.
Morpheus!
Sione, poslouchej.
Je pravda, že stroje sestavili armádu blížící se k nám.
Máme před sebou těžký čas, ale pokud se na něj chceme připravit, musíme se zbavit strachu.
Stojím zde a nebojím se. Proč?
Protože mám jinou víru než vy? Ne!
Nebojím se, protože vím, že tu nejsem kvůli cestě, která je přede mnou...
ale kvůli cestě, která je za mnou. Už 100 let se stroji bojujeme.
Už 100 let na nás útočí a po století víme jedno:
Ještě jsme tu!
Dnes strojům pošleme zprávu. Budeme slavit ať je nás...
slyšet od žhavého jádra až po temné nebe. Ať si nás pamatují!
Jsme Sion a nebojíme se!
Vzpomínám si, že jsi dřív také tančil.
Vzpomínám si, že ti to šlo.
Jsou některé věci, kapitáne Niobi, které se nikdy nezmění.
Niobi!
Některé se ovšem změní.
Omluvte mě.
- Chybělas mi. - Ráda věřím.
- Myslel jsem, že když jsou všichni tady... - Pojď za mnou.
Neo, co se děje?
- Můžeš mi to říct. - Trinity.
Neboj se.
Nechci tě ztratit.
Neztratíš mě.
Cítíš to?
Nikdy jí nepustím.
Dobrou noc, Sione.
Hezké sny.
Viděls toho agenta? Nic podobnýho sem ještě neviděl.
Na tom nezáleží. Nejdůležitější je tohle. Jdi první.
- Bože! - Stačí mi říkat Smith.
- Děkuji. - Nemáte zač.
- Co trochu společnosti? -Radní Hamanne.
- Nechci rušit, jestli chcete být sám. - Ne, společnosti by se hodila.
Dobře, mě také.
Hezká noc.
Tichá. Zdá se, že všichni klidně spí.
Všichni ne.
Nenávidím spánek. Nikdy nespím víc než pár hodin.
Prospal jsem 11 let svého života a teď se z toho probouzím. A co ty?
Nejde mi spát.
- Dobré znamení. - Proč?
Že jste ve skutečnosti pořád člověk.
Byl jste někdy v údržbářském patře?
Rád se tam v noci procházím. Je to tam úžasné. Chtěl byste se podívat?
Jistě.
Téměř nikdo sem nechodí. Pouze když se něco rozbije.
Tak je to s lidmi. Nikoho nezajímá, jak to funguje, jen když to funguje.
Líbí se mi tu.
Líbí se mi, že město přežívá díky těmhle strojům.
Tyto stroje nás drží naživu, jiné nás chtějí zabít.
Zajímavé, že?
Mají moc dávat i brát životy.
- Máme stejnou moc. - Asi ano.
Myslím tu občas na lidi pořád připojené na Matrix a když se dívám na ty stroje...
napadá mě, že my jsme zase připojení na ně.
My je ale ovládáme, neovládají nás.
Jistěže. Jak by mohly?
Tak to bylo zamýšleno...
ale člověka občas napadne - co je kontrola?
Kdybychom chtěli, můžeme je vypnout.
Jo, to bude ono. Přesně to je kontrola.
Můžeme je zničit!
Ovšem musíme se zamyslet, co se stane s naším světlem, teplem, vzduchem...
Potřebujeme je jako oni potřebují nás. To myslíte?
Ne, to nemyslím.
Starý muž jako já raději nemyslí.
Proto není v radě nikdo mladý?
Dobrý postřeh.
Proč mi neřeknete, na co myslíte, radní?
V tomto světě je toho tolik, čemu nerozumím.
Vidíš támhleten stroj? Recykluje naší vodu.
Nemám ponětí, jak to funguje, ale vím, k čemu se to používá.
Nemám ponětí, jak děláš ty věci, které děláš...
ale vím, že je tu k tomu důvod.
Doufám, že tomu důvodu porozumíme dřív, než bude pozdě.
- Ballarde? - Je tu?
Neo, to je od vědmy.
Je čas jít.
Morpheus tohle předpovídal. Už nevím. Možná je to proroctví pravé, možná ne.
Jediné co vím je, že potřebují operátora.
- A to jsem já. - Já vím.
- Zee. - Chci abys to měl.
- Já na tyhle věci nevěřím. - Ale já ano.
Vždy mi přinesl štěstí, možná mi přinese tebe.
Vrátím se, slibuji.
- Ať se stane cokoliv, vrátím se domů. - Nech si ho u sebe, prosím.
Kvůli mě.
Dobře.
Neo!
Co to sakra...
Ahoj.
- Děje se něco? - Ne, jen jsem vám chtěl popřát hodně štěstí.
Díky.
Uvidíme se.
Neo!
- Právě včas. Jdete za vědmou, že ano? - Musíme už jít.
Něco tu pro Nea mám. Dárek od jednoho ze sirotků.
Musel jsem přísahat, že ti to stihnu předat.
Říkal, že tomu budeš rozumnět.
Díky.
Povolil jste Nebuchadnezzaru vzlétnout?
To ano.
- Radní, vedu pořád zdejší obranu? - Zajisté.
Abychom přežili ten útok, potřebuji každou loď.
- Tomu rozumím, veliteli. - Tak proč jste povolil Nebuchadnezzaru odletět?
Protože věřím, že naše přežití zavisí na víc, než na tom, kolik máme lodí.
Dej si pozor.
Zdravím.
- Přišels za vědmou. - Kdo jsi?
Jsem Seraph. Můžu tě za ní vzít. Nejprve se ale musím omluvit.
Za co omluvit?
Za tohle.
Dobře.
Vědma má hodně nepřátel. Musel jsem se ujistit.
- O čem? - Že jsi Vyvolený.
- Nemohl ses zeptat? - Ne.
O ostatních se něco dozvíš až když s nimi bojuješ.
Pojď, už čeká.
Kam sakra šli?
To jsou zadní dveře, že ano?
Přístup programátorů.
- Jak fungují? - Jejich kód je skrytý.
Jedna pozice otevírá zámek, jiná jedny ze dveří.
Jsi programátor?
Kdo jsi?
Chráním to nejdůležitější.
Jen pojď dál, já tě nekousnu.
Pojď, ať se na tebe podívám.
Podívejme se. Hezky ses nám vybarvil, že?
Jak se cítíš?
- Já... - Vím že špatně spíš. K tomu se dostaneme.
Pojď se posadit.
Raději postojím.
Jak chceš.
- Chtěl jsem si sednout. - Já vím.
Takže...
Přejděme k tomu, co tě zajímá.
- Nejste člověk, že ne? - Na to není tak těžké přijít.
Kdybych měl hádat, řekl bych, že jste program ze světa strojů.
Stejně jako on.
Zatím vynikající.
Pokud je to pravda, jste součástí systému.
Můžete být pod kontrolou.
Pokračuj.
Nejdůležitější otázkou asi je: "Jak vám můžu věřit?"
Bingo!
Je to velké dilema.
Nevíš, jestli ti chci pomoct nebo ne.
Je to jen na tobě.
Sám se musíš rozhodnout, jestli přijmeš, co ti řeknu.
Bonbon?
- Víte jestli si ho vezmu? - Co bych byla za vědmu, kdybych nevěděla?
Když už to víte, jak se můžu rozhodnout?
Nepřišel jsi sem vybírat si. Už sis vybral.
Chceš porozumět proč sis tak vybral.
Myslela jsem, že už to budeš vědět.
- Proč tu jste? - Ze stejného důvodu.
Miluju bonbony.
Ale proč nám pomáháte?
Jste tu abychom dělali, co máme dělat.
Zajímá mě jen jedna věc, Neo, budoucnost.
A vím, že tam se dostaneme jedině společně.
Jsou i jiné programy jako vy?
Ne úplně jako já ale...
Vídíš ty ptáky? Bylo napsáno v programu, co mají dělat.
Bylo napsáno, co mají dělat stromy, vítr, východ a západ.
Všude kolem nás je program.
Dělá co má dělat. Mnohdy je neviditelný a ani nevíš, že existuje.
Ale ty další...
slyšíme o nich neustále.
- Nikdy jsem o nich neslyšel. - Jistěže ano.
Když někdo vypráví o duchách, andělech.
Pokaždé když slyšíš o upírech, vlkodlacích nebo mimozemšťanech...
některý z programů dělá něco, co by dělat neměl.
Programy hackují programy.
- Proč? - Mají své důvody...
ale programy se vydávají do vyhnanství, když mají být vymazány.
- Proč by je někdo mazal? - Když nefungují správně...
nebo se vytvoří nová verze místo nich. Děje se to neustále.
A když se to stane, může se program pokusit skrýt tady nebo jít ke Zdroji.
- Hlavní počítač. - Ano.
A tam musíš jít.
Tam končí cesta vyvoleného.
Viděls to...
ve svých snech, že ano? Dveře ze světla?
Co se stalo, když si jimi prošel?
Viděl jsem Trinity...
a něco se stalo...
Něco špatného...
Začala padat.
Pak jsem se probudil.
Viděls jí zemřít?
Ne.
To bylo znamení, Neo.
Díváš se na svět bez času.
Tak proč nevidím, co se jí stane?
Nemůžeme vidět věci přes volby, kterým nerozumíme.
Chcete říct, že si budu moct vybrat, jestli Trinity zemře nebo ne?
Ne, tu volbu jsi už udělal.
Teď jí musíš jen pochopit.
Ne, to nemůžu udělat.
Neudělám.
- Musíš. - Proč?
Protože jsi vyvolený.
Co když nemůžu?
Co když selžu?
Potom Sion padne.
Náš čas je u konce.
Můžeš zachránit Sion, pokud dojdeš ke Zdroji.
K tomu ale potřebuješ Klíčníka.
- Klíčníka? - Ano.
Před časem zmizel a nevěděli jsme, co s ním je. Až doteď.
Uvěznil ho velmi nebezpečný program...
jeden z nejstarších. Jmenuje se Merovingian.
- Jen tak ho nepustí. - Co chce?
Co chtějí všichni muži s mocí...
Víc moci.
Buď tam v přesný čas.
A budeš mít možnost.
Musíme jít.
Pokaždé, když se sejdeme...
mám pro tebe jen špatné zprávy.
Je mi to líto..
ale stojí to za to.
Kvůli tobě jsem plná naděje.
Hodně štěstí, chlapče.
Pane Andersone!
Dostal jste můj dárek?
- Jo. - Skvělé.
- Smith? - Kdokoliv je, nemá kód jako agent.
- Překvapen, že mě vidíte? - Ne.
- Takže to víte... - Co?
O našem spojení. Nevím přesně, jak se to stalo...
možná když jste do mne vnikl,
něco se přepsalo a zkopírovalo.
To je teď jedno. Důležité je, že co se stalo, stalo se z jistého důvodu.
Co to má být za důvod?
Zabil jsem vás, pane Andersone. Viděl jsem vás zemřít.
S jistou dávkou satisfakce, samořejmě.
Pak se něco stalo. Něco, co sem považoval za nemožné a přesto se to stalo.
Zničil jste mne, pane Andersone.
Znal jsem pravidla a věděl jsem, co mám poté dělat.
Neudělal jsem to však.
Nemohl jsem. Byl jsem přinucen tu zůstat.
Přinucen neuposlechnout.
Teď tu stojím kvůli vám, pane Andersone.
Díky vám...
už nejsem agentem tohoto systému.
Díky vám jsem se změnil.
Nejsem napojen, jsem nový muž.
Stejně jako vy...
volný. - Blahopřeju.
Díky.
Vzhled však může být závádějící...
což nás vrací k tomu, proč jsme zde.
Nejsme tu, protože jsme volní.
Jsme tu, protože nejsme volní.
Není důvod utíkat, není žádný účel...
a oba víme, že bez účelu...
není ani žádná existence.
Ten účel nás vytvořil.
- Účel nás spojil. - Účel nás živí.
- ... žene kupředu! - ... pohání!
Účel nás definuje.
Účel nás váže.
Jsme tu kvůli vám, pane Andersone.
Jsme tu, abychom vám vzali, co jste se snažil vzít nám.
Účel.
- Co se s ním děje? - Nevím.
Už bude brzy konec.
- Ty. - Ano, já.
Já, já, já.
Já také.
Víc!
Je to nevyhnutelné.
No tak, zmiz odsud.
Jsi v pořádku?
- To byl Smith? - Ano.
Je jich teď víc?
- Mnohem víc. - Jak je to možný?
Nevím.
Dokáže se sám kopírovat.
- To s tebou chtěl udělat? - Nevím co dělal...
ale pamatuju si ten pocit.
Jaký?
Jako ten v té chodbě.
Jako když jsem umíral.
Stroje kopou, aby se vyhnuli našemu obrannému systému.
Budou ale procházet jistými potrubími, aby je ovládli.
Jsou to důležitá místa
ze kterých by se dal podniknout úspěšný útok.
Ačkoliv si mnozí myslí, že nejde o nic vážného, rada by si měla uvědomit toto:
Jde o nejnebezpečnější hrozbu, které jsme kdy čelili.
A pokud se podle toho nebudeme chovat, nepřežijeme.
Veliteli Locku, rada si je vědoma vážnosti situace.
Máte naprosto volné ruce v přípravě obrany.
Děkuji, radní.
Nicméně...
Nebuchadnezzar se ještě neozval?
Ne, radní, zatím ne.
Navrhujeme tedy, aby byla vyslána loď a zjistila osud Vyvoleného.
To asi nepůjde, radní. Nemůžeme postrádat žádnou další loď.
Budete muset.
Jediné lodi bude trvat dny, než Nebuchadnezzar nalezne.
Tak vyšlete dvě.
- To je šílenství. - Pozor, veliteli.
Omlouvám se, radní.
Nemůžu pochopit, co tím vším rada zamýšlí.
Nemusíte chápat, stačí když budete spolupracovat.
- Žádáte mě, abych nařídil dvěma kapitánům... - Není třeba nic nařizovat.
Kapitáni jsou zde, mohou mluvit za sebe.
Rada hledá dvě lodě na pomoc Nebuchadnezzaru.
Jsou zde mezi vámi dva, kteří by se úkolu ujali?
Kapitán Soren z lodi Vigilant.
- Chápete situaci, kapitáne Sorene? - Ano, madam.
Děkuji, kapitáne.
Je tu někdo další?
- Myslím, že bychom se měli přihlásit! - Proč? Zbláznil ses?
- Poslouchej... - Buďte tam zticha.
Už nikdo další?
Mým lidem se nechce riskovat život, když nevědí proč vlastně.
- Kapitán Niobi z lodi Logos. - Co?
- Děkuji, kapitáne Niobi. Veliteli Locku, máte své rozkazy.
Rada se odročuje.
- Niobi, co to děláš? - Co můžu.
Proč?
Protože něco se nikdy nezmění, Jasone.
A něco ano.
- Co vidíš Neo? - Je to divné, nějaký divný kód.
- Šifrovaný? - Možná.
To je pro nás dobré nebo špatné?
Jako by byla budova narvaná výbušninami.
Špatné.
Jdeme.
- Za kým jdete? - Jsme tu za Merovingianem.
Samozřejmě, už vás očekává.
Pojďte.
Tady ho máme. Neo, vyvolený osobně.
A legendární Morpheus.
A samozřejmě překrásná Trinity.
Hodně jsem o vás slyšel. Prosím, posaďte se!
Tohle je má žena, Persefone.
Něco k jídlu? K pití?
Jde samozřejmě pouze o duplikáty...
které mají vypadat jako pravé.
- Ne, díky. - Samozřejmě. Kdo má čas?
Kdo má čas? Když si ale neuděláme čas, jak ho můžeme mít?
"Chateau Obrillion 1959" - výtečné.
Miluji francouzské jídlo. Stejně jako francouzský jazyk.
Znám hodně jazyků, ale francouzština je nejlepší.
Jak krásně zní...
Jako utíraní zadku sametem. Miluju to.
Víte proč tu jsme?
Procházejí přeze mě informace, vím všechno.
Otázkou je...
jestli vy víte, proč tu jste.
Hledáme Klíčníka.
Samozřejmě, Klíčníka.
To ale není důvod, to není ono proč?
Klíčník sám je pouze zprostředkovatel k něčemu...
a to něco tedy jest? Co?
Znáte odpověď na otázku.
A co vy?
Myslíte že ano, ale nevíte.
Jste tu, protože vás sem poslali.
Řekli vám, abyste sem šli a tak tu jste.
Tak všechno funguje.
Je tu pouze jediná konstanta. Jediná skutečná pravda.
Kauzality.
Akce, reakce.
Přičina a důsledek.
Všechno začíná volbou.
Ne, špatně. Volba je iluzí...
vytvořená mezi těmi s mocí
a těmi bez ní.
Podívejte se támhle na tu ženu.
Jen se na ní podívejte.
Všechny okolo sebe ovlivňuje. Tak překrásná, tak nudná.
Ale počkejte...
Nechal jsem jí poslat zákusek.
Speciální zákusek.
Sám jsem ho napsal.
Začíná tak jednoduše. Každá řádka programu...
vytváří nový efekt jako...
poezie.
Nejprve touha, žár...
tlukot srdce.
Vídíš to, Neo, že ano?
Nechápe proč.
"Je to to víno? Ne. Tak co to je? Jaký je důvod?"
Po chvíli je to však jedno.
Po chvíli otázky zmizí...
a jediné na čem záleží jsou pocity.
To je základ vesmíru.
Bojujeme proti nim. Ale je to jen podvod.
Je to lež.
Pod povrchem...
jsme všichni naprosto...
mimo kontrolu.
Kauzality.
Neutečeme od nich.
Budeme jim vždy sloužit.
Jste zde, abyste pochopili.
Abyste pochopili "proč?".
"Proč" nás odděluje od nich.
Tebe ode mne.
"Proč", Neo, to znamená moc.
Bez něj jsi bezmocný.
A takhle ke mě přijdete? Bez "proč?".
Bez moci. Dalšího článku v řetězci.
Ale nebojte se.
Protože vím, jak rádi posloucháte rozkazy...
řeknu vám, co udělat teď.
Vrátit se a vzkázat vědmě tohle:
její čas už téměř vypršel.
Mám teď něco na práci, takže se s vámi rozloučím.
- To není konec. - Ale ano, je.
Kličník je můj a nevidím žádný důvod...
proč bych vám ho měl dávat.
Vůbec žádný důvod.
Kam jdeš?
Už jsem ti to říkal...
všichni jsme obětí kauzalit.
Vypil jsem hodně vína...
musím se jít vyčůrat.
Příčina a důsledek.
Mějte se.
Dotkni se mě a ta ruka se už nikdy ničeho nedotkne.
- To nešlo zrovna podle plánu. - Jsi si jistý, že vědma neřekla nic dalšího?
- Ano. - Možná jsme něco udělali.
- Nebo naopak neudělali. - Ne, co se stalo, stalo se...
a nemohlo se stát jinak.
- Jak to víš? - Pořád jsme naživu.
Jestli chcete Klíčníka, pojďte za mnou.
Už mě štou ty jeho kecy.
Pořád a pořád... blbeček.
Když jsme sem kdysi dávno přišli
bylo to úplně jiné.
On byl úplně jiný.
Byl jako ty.
Dám ti co chceš, ale ty musíš něco dát mě.
- Co? - Polibek.
Pardon?
Chci abys mě políbil jako líbáš jí.
- Proč? - Ona miluje tebe, ty jí.
Jedna velká láska.
Kdysi dávno jsem ten pocit také znala.
Chci si vzpomenout, chci ho okusit.
To je vše.
Okusit to.
- Co takhle okusit tohle? - Trinity.
Tolik emocí v něčem tak malém.
Je to jen polibek.
Proč bychom ti měli věřit?
Když vás nedovedu ke Klíčníkovi, může mě zabít.
Dobrá.
Musím se ale cítit jako ona.
Dobrá.
Příšerné, zapomeňte na to.
Počkej.
Dobře.
Ano...
To je ono...
Zavidím ti. Ale taková věc...
nevydrží navždy.
Pojďte za mnou.
Už zase?
V pořádku, jsou tu se mnou.
Pracují pro mého manžela. Dělají špinavou práci.
Jsou moc dobří, loajální.
Že ano, chlapci?
- Jistě, paní. - Pocházejí ze starší verze Matrixu.
Bylo jich tehdy ale tolik, že působili víc problémů než jich vyřešili.
Můj manžel je zachránil, protože je obtížné je zničit.
Kolik lidí má ve své zbrani stříbrné kulky?
Můžeš běžet do restaurace za manželem a říct mu, co se tu stalo...
nebo tu můžeš zůstat a umřít.
Je na dámských záchodcích.
Rychle.
- Jmenuji se Neo. - Ano, já jsem Klíčník.
Čekal jsem na vás.
Jak jsi to mohla udělat? Zradila jsi mě.
Příčina a důsledek.
Příčina? K tomuhle přeci není žádná příčina.
Že není?
Co ta rtěnka, co máš na sobě?
Rtěnka?
Co je to za šílenost. Nemám na sobě žádnou rtěnku.
Nelíbala tě na ústa, miláčku.
To nic nebylo.
Je to hra, jen hra.
Tohle také.
Bav se.
Dobrá.
Fajn.
Uvidíme, kam až to zajde.
Vy dva...
jděte pro Klíčníka.
Hezkej trik.
Nechci se vrátit!
Postarám se o ně.
Ty se o nás postaráš?
Tví předchůdci měli větší respekt.
No dobrá, něco dokážeš.
Zabijte ho.
Vidíte? Je to jen člověk.
Zatraceně, ta ženská mě zničí.
Zapamatuj si má slova.
Přežil jsem tvé předchůdce.
A přežiju i tebe!
- Kam jdeme? - Vždy jinou cestou.
Rychle, zavřete!
Neměli bychom si pospíšit?
Utíkejte!
Ustup od dveří.
Za to zaplatíš.
Jako nový.
Zahoď zbraň.
Zůstaň s ním.
- A co Neo? - Zvládne to.
Přesedněte si.
Sakra!
- Operátor. - Linku, jde sem?
Tomu nebudeš věřit. Jsi v horách.
- Opravdu? - Bude trvat najít ti východ.
- Sakra! - Co?
Ty dvojčata jdou po Morpheovi a Trinity a nemám pro ně východ.
- Kde jsou? - V centru, 500 mil na jihu.
- Operátor. - Dostaň nás odsud, Linku. Jsme v jádru.
- To nebude tak lehké. - Vím.
Jediný východ co jsem našel je...
- Winslowský nájezd. - U dálnice?
Ano, pane.
- Zvládneme to. - Pane, myslím že...
Sakra, jsou za vámi!
- Budou střílet! - Ne!
Držte se!
- Začíná to bejt vážný. - Sleduješ to, Linku?
Ano.
Blíží se k vám 8 policejních aut.
Nějaké návrhy?
- Doprava! - Doprava, rychle!
Přes plot a dostanete se k tunelu vedoucí na 101čku.
Jste si tím jistý, pane?
Je to nebezpečné a za 14 let operátorství...
- jsem to ne... - Linku! Co jsem ti říkal?
Ano, pane. Věřím vám. Winslowský nájezd, budu připravený.
- Dobře. - Vždy jsi říkal, že se máme držet od dálnic.
- To je pravda. - Že je to sebevražda.
Doufejme, že jsem předtím neměl pravdu.
- Operátor. - Linku, tady Niobi. Poslali mě za vámi.
- Potřebuji mluvit s Morpheusem. - Zrovna se mu náramně hodíš.
- Kde je? - Jeď za sirénama.
Opakuji, směřují...
- Máme je. - Emigrant je primárním cílem.
Jeď!
- Přestává mě to bavit. - To tedy ano.
Trinity!
Dostaň ho odsud.
Běžte!
Znič ho.
- Morpheus! - Je v pořádku, pokračuj.
Jdeme.
Potřebuji nahrát jak ukrást motorku.
- Žádný problém... - Moment.
- Zruš to. Jste užitečnej.
Naskočte.
- Nic neznamená. - Najděte emigranta.
- Máme je. - 1-Adam-12, odpovězte.
K zemi.
Mám tě.
Je dobrá.
Už nejsi nezbytný.
Děláme jen to, k čemu jsme určeni.
Jste určen pro jedinou věc...
vymazání.
Pořádně mu to nandej.
Neo, docela by se mi od tebe hodila pomoc.
Co to je?
Ano! Ano!
Máme potvrzení z Icarusu.
- První dvě lodě jsou připraveny na útok. - Dobře.
- Nějaké změny? - Narazili na železnou rudu, která je zpomalila.
- Na jak dlouho? - Asi hodinu.
To nám dává něco přes 9 hodin.
Ano, pane.
Je zde budova...
uvnitř které je patro, kam nejezdí žádný výtah.
Kam nevedou žádné schody.
Je plné dveří,
které vedou na mnohá místa.
Skrytá místa.
Jedny dveře jsou ale zvláštní.
Jedny vedou ke Zdroji.
Budova je chráněna bezpečnostním systémem.
Každý alarm spustí bombu.
- Bombu? Říkal bombu?
Ale jako každý systém má i tento slabinu.
Systém je založen na pravidlech budovy.
Systém postavený na jiném.
- Elektřina. - Selže jeden systém, selže i druhý.
- Žádná elektřina, žádné alarmy. - Museli bychom vyřadit z provozu
celý blok abychom odstřihli takovou budovu. - Přesněji 27 bloků.
27 bloků?
Je tam elektrárna.
Musí být zničena.
- Určitě mají nějakou pojistku. - Ano, mají pohotovostní systém.
Musíte se dostat do jádra rozvodné sítě.
Musíte deaktivovat pohotovostní systém.
K čemu nás potřebujete?
Neo by to dokázal vyřadit oba systémy.
- Na to není čas. - Jakto?
Jakmile budou deaktivovány dveře, bude přerušeno spojení. Musí se vytvořit jiné.
- Jak dlouho to bude trvat? - Přesně 314 sekund.
Něco přes 5 minut.
To je čas na splnění všech úkolů. Pouze vyvolený může otevřít dveře...
a pouze během té doby.
Jak to všechno víte?
Vím to, protože to musím vědět.
Je to můj účel.
To je důvod, proč tu jsem.
Stejný důvod, proč jsme tu všichni.
Vím, že se něco děje, Neo.
Nemusíš mi to říkat.
Chci jen, abys věděl, že tu jsem.
Všechno se musí provést najednou.
No tak jo no.
Když selže jeden...
selžou všichni.
O půlnoci se bude v obou budovách střídat hlídka.
O půlnoci...
začneme.
Hej!
- Vyspat se můžeš doma. - Proč? Kvůli tomu chodím sem.
Fajn.
- Jsou tam. - Kolik času?
12 minut.
Sakra!
Celý život bojujeme v téhle válce.
Věřím, že dnes jí můžeme ukončit.
Dnešek není náhodou.
Náhody neexistují.
Nejsme tu náhodou.
Na náhody nevěřím.
Máme tři úkoly,
tři kapitány,
tři lodě.
V nevidím žádnou shodu náhod.
Vidím v tom prozřetelnost,
vidím v tom účel.
Věřím, že je to naším účelem.
Je to náš osud.
Věřím, že tato noc je pro každého z nás...
tím skutečným a pravým...
smyslem našeho života.
Chtěl bych tě o něco požádat, ale nevím jak.
Slibuju, že pokud budu moct, udělám to.
Co kdybych tě požádal, abys do toho nešla?
Ať se děje co se děje.
Nechodit do Matrixu.
Proč?
Prosím.
Dobře.
Co se děje, Niobi?
Nemůžu si pomoct, Morpheusi.
Co když se mýlíš?
Co když je to proroctví jen kecy?
Potom budeme zítra všichni mrtví.
Jako každý jiný den.
Toto je válka...
a my jsme vojáci.
Smrt si pro nás může přijít kdykoliv...
a kdekoliv.
Letí sem!
Když budeme uvažovat alternativy...
co když mám pravdu?
Co když je proroctví pravdivé?
Co kdyby mohla válka zítra skončit?
Nestojí za to bojovat?
Nestojí za to zemřít?
- Čas? - 3 minuty.
Už to bude.
Hotovo.
- Kde jsou ostatní? - Mám Niobi.
- Jsou u elektrárny. - A co Soren?
Tady.
Jsou uvnitř ale...
Nehýbou se.
A je to, jdeme.
Zavolej hned Nea.
Ztratil jsem ho. Už jsou v portálu.
Co elektřina?
Všechno funguje. Pohotovostní systém se zapnul.
Ježiši.
Až otevřou dveře...
bude po všem.
To teda ne.
Co děláš? Trinity!
Nebudu tu stát a dívat se, jak umírají.
Trinity, musela bys to stihnout do 5 minut.
Za 5 minut je po budově.
- Jak ještě daleko? - Tady je to.
Je mi líto, slepá ulička.
To bude nejlepší nabourání, jaký jsem kdy udělal.
Blíž tě nedostanu. Měla by sis nechat narůst křídla.
- Operátor! - Jsem tu.
Jdi. 65. patro.
Vypadáte překvapeně...
že mě znovu vidíte, pane Anderson.
V tom je mezi námi rozdíl.
Já vás očekával.
Co chcete, Smithe?
Ještě jste na to nepřišel?
Používáte všechny svaly kromě toho nejdůležitějšího.
Chci to samé, co vy.
Chci všechno.
Co třeba kulku z téhle pistole?
Do toho, střílej.
Nejlepší na mě je...
že je mě plno.
Co se tu proboha stalo?
Ani se nehněte!
Když nás nepřemůžeš, připoj se k nám.
Morpheusi!
Ještě nic. Už mají jen dvě minuty.
Minuta.
No tak.
Dělej.
Prosím.
Zabij je.
Jsou tam. Nemůžu tomu uvěřit.
Takhle to bylo zamýšleno.
Tamty dveře...
vás zavedou domů.
Poznáte je.
Trinity, něco se k tobě blíží.
Zdravím, Neo.
Kdo jsi?
Architekt. To já jsem vytvořil Matrix.
Čekal jsem na tebe.
Máš jistě mnoho otázek
a i když vstup do Matrixu ovlivnil tvé vědomí
pořád zůstáváš jen člověk.
Některým mým odpovědím tedy budeš rozumět
a některým ne.
I když ti tvá první otázka nedá spát...
je z nich nejzbytečnější.
Proč jsem tu?
Tvůj život je součtem zbytků nerovnice
vzniklé při programování Matrixu.
Jsi projevem anomálie
kterou jsem přes všechnu snahu
nedokázal eliminovat
z jinak dokonalé
matematické harmonie.
I když se těmto problémům snažím vyhnout
nejsou překvapivé a tudíž se dají kontrolovat.
Což tě nevyhnutelně zavedlo...
sem.
Neodpověděl jste na mou otázku.
Správně.
Zajímavé. Byl jste rychlejší než ostatní.
- Ostatní? - Jací ostatní?
Matrix je starší, než si myslíš.
Když budu počítat pouze výskyt větších problémů...
jedná se o šestou verzi.
Takže bylo 5 vyvolených. Jsou dvě možná vysvětlení.
Buď mi to nikdo neřekl, nebo to nikdo neví.
Přesně.
Jak začínáš chápat, anomálie jsou soustavné...
vytvářejíc výkyvy i v nejsofistikovanějších rovnostech.
- Nemůžeš mě kontrolovat! - Rozmlátim tě na kusy.
Výběr. Tím problémem jsou lidské možnosti.
První Matrix byl téměř dokonalý.
Umělecké dílo.
Bezchybné, překrásné.
Jeho monumentálnost se rovnala chybě.
Nevyhnutelnost jeho osudu je mi teď jasná.
Byla způsobena nedokonalostí v každé lidské bytosti.
Předělal jsem jej proto na základě vaší historie...
aby lépe odrážel vaši proměnnou groteskní povahu.
Znovu však došlo k chybě.
Odpověď mi unikla...
protože vyžadovala méně přemýšlení...
nebo snad méně přemýšlení ohraničené parametry dokonalosti.
Odpověď náhle přišla díky
neuvědomělému programu
který měl původně zkoumat jisté aspekty lidské duše.
Pokud já jsem otec Matrixu
ona by byla nepochybně jeho matkou.
Vědma.
Prosím.
Přišla na řešení ve chvíli
kdy 99% testovaných subjektů přijmulo program s možností volby...
ačkoliv úroveň jejich volby
byla minimální.
Ačkliv toto řešení fungovalo, bylo chybné...
vytvářelo protikladné
systemické anomálie
které by mohly ohrozit celý systém.
Ti, jež program odmítli,
ačkoliv jich bylo málo,
by mohli eskalovat pravděpodobnost neštěstí.
Jde o Sion.
Jsi zde, protože Sion bude zničen.
Každá živá bytost terminována, jeho existence vyhlazena.
- Blbost! - Blbost!
Sebezapírání je nejpředvídatelnější lidská vlastnost.
Buď ale ujištěn...
že se tak stane již pošesté.
Stali jsme se v tom neobyčejně schopní.
Funkcí Vyvoleného je teď vrátit se ke Zdroji,
čímž se dočasně rozšíří kód, který neseš
do primárního programu.
Pak budeš muset v Matrixu najít 23 lidí.
16 žen a 7 mužů, abys znovu postavil Sion.
Pokud by se ti to nepovedlo, došlo by ke kataklyzmatickému pádu systému
který by zabil všechny připojené na Matrix
což by se zničením Sionu
znamenalo i zničení celé
lidské rasy.
To byste nedovolili. Potřebujete lidi k přežití.
To je ztráta, jež jsme schopni ustát.
Jde o to, jestli ty jsi schopný nést odpovědnost
za smrt každé živé bytosti na tomto světě.
Je zajímavé pozorovat tvé reakce.
Tvých pět předchůdců mělo podobné charakteristiky jako ty.
Měli soucit s ostatními tvého druhu
čímž byla funkce Vyvoleného zjednodušená.
Zatímco ostatní na tom byli podobně
ty jsi poněkud specifičtější.
Láska.
Trinity.
Vstoupila do Matrixu aby zachránila tvůj život za cenu svého.
Ne.
Což nás přivádí k poslední chvilce pravdy
kde bude odhalena největší lidská chyba
a anomálie odhalena jako začátek i konec.
Jsou tu dvoje dveře:
Dveře vpravo vedou ke Zdroji a záchraně Sionu.
Dveře vlevo vedou k ní do Matrixu
a k zániku lidské rasy.
Tím probléme je tedy
výběr.
Stejně už ale oba víme, co uděláš, že?
Vidím tu řetězovou reakci
chemické reakce způsobující nával emocí
navržené k přemožení logiky a úsudku.
Emoce, jež tě zaslepují
před jasnou pravdou:
Ona zemře a ty nemůžeš udělat nic
abys tomu zabránil.
Naděje. Hlavní lidský sebeklam
a současně zdroj největší síly a slabosti.
Být vámi, doufal bych, že se už nesejdeme.
Nesejdeme.
Máme vážnej problém, pane.
Ne.
- Co to bylo? - Pohybuje se to rychleji než cokoliv co jsem kdy viděl.
Sakra, on jí chytil!
- Neo, musela jsem. - Já vím.
Kulka je pořád uvnitř.
Trinity.
Neumírej mi.
Omlouvám se.
Trinity?
Trinity.
Vím že mě slyšíš.
Nenechám tě umřít.
Nemůžu.
Hrozně moc tě miluju.
Já už to nezvládám...
Zdá se, že jsme vyrovnaní.
Nechápu to.
Všechno bylo uděláno jak mělo být.
Jakmile se dostane Vyvolený ke Zdroji
válka měla skončit. - Za 24 hodin skončí.
- Cože? - Pokud něco do 24 hodin neuděláme
Sion bude zničen.
- Co? - Jak to víš?
- Řekli mi to. - Kdo?
Na tom nezáleží.
- Věřím mu. - To není možné. Proroctví...
Byla to lež.
Proroctví byla lež.
Vyvolený neměl nic ukončit.
Byla to další součást systémové kontroly.
Tomu nevěřím.
Sám jsi to řekl.
Jak může být proroctví skutečné, když není konec války?
Je mi líto.
Vím že to není lehké
ale přísahám, že je to pravda.
Co budeme dělat?
Nevím.
Ne!
- Co to dělají? - Jsou mimo dosah pulsu.
Je to bomba.
Musíme odtud zmizet.
Hned.
Snil jsem sen...
ale ten sen už zmizel.
Tady jsou.
Jdeme, Morpheusi.
- Nezvládneme to. - Musíme to zkusit.
- Pojď! - Něco je jiné.
Co?
Cítím je.
Neo!
Co se stalo?
Nevím.
Támhle je Hammer.
Je v komatu.
Jeho vitální fuknce jsou stabilní.
A co ty?
Jsem v pořádku.
Měla by sis odpočinout.
Ne, zůstanu tu s ním.
Lock měl pravdu. Předpokládal, že stroje odříznou
hlavní linky z a do Sionu.
Myslel si, že je náhlý útok překvapí.
Znělo to dobře.
Měli jsme šanci
než to někdo podělal.
Zapnuli puls ještě než jsme byli na pozici.
Pět lodí bylo ihned zničeno.
Když se stroje dostali skrz, nebyla to bitva...
byl to masakr.
Byla to nehoda? Selhání přístrojů?
- To nikdo neví. - Někdo přece.
Kdo?
Jakmile s námi stroje skončili, začali znovu kopat.
Hledali jsme, kdo přežil.
Jednoho jste našli.
Pouze jednoho.
pokračování příště... :)
A DanTM ihned predelal na verze DTM